" ...under en enda dag och natt av olycka försvann ön Atlantis i havets djup" - Plato, 360 B.C.
Du dåre! Du har förstört oss alla!
Vågen växer! Vi måste varna Atlantis!
För sent!
Alla till skyddsrummen! Alla till skyddsrummen!
Den här vägen Ers majestät. Kvickt!
Kida! Kom fort!
Kida! Låt den vara! Vi hinner inte!
Mamma!
Blunda Kida! Se åt andra hållet!
God eftermiddag, mina herrar.
Först och främst, skulle jag vilja tacka styrelsen...
för att den tar sig tid att lyssna på mitt förslag.
Okej, vi har alla hört legenden om Atlantis...
en kontinent någonstans mitt i Atlanten...
som var hem åt en avancerad civilisation...
som hade teknologi mycket mer avancerad än vår egen...
som, enligt vår vän Plato här...
plötsligt drabbades av någon katastrofal händelse...
som fick det att sjunka till botten av havet.
Okej, frågar er kanske, varför Atlantis?
Det är ju bara en myt, eller?
Ren fantasi.
Det är där ni har fel.
10,000 år innan de gamla egyptierna...
byggde pyramiderna...
så hade Atlantis elektricitet, avancerade mediciner...
de kunde till och med flyga. Omöjligt, säger ni?
Faktiskt inte. Nej, inte för dem.
Flera antika kulturer över hela jorden håller med...
om att Atlantis ägde en kraftkälla av något slag...
mer kraftfull än ånga, än-än kol.
Mer kraftful än våra moderna...
förbränningsmotorer.
Mina herrar, jag föreslår att vi letar upp Atlantis...
hittar kraftkällan...
och tar den med upp till ytan.
Okej, det här är en sida från en upplyst text...
som beskriver en bok som heter Herdens dagbok...
som sägs ha varit en exakt nedteckning...
av Atlantis allt som hände där.
Okej, baserad på en hundratals år gammal översättning av en Norsk text...
har historikerna trott att dagboken finns på Irland.
Men efter en gämförelse av texten...
och runskriften på den här vikingaskölden...
så upptäckte jag att en av bokstäverna...
var fel översatt.
Så, om vi tar bort denna bokstaven...
och lägger in den riktiga...
så upptäcker vi att herdens dagbok...
nyckeln till Atlantis...
Inte finns på Irland, mina herrar...
utan på Island.
Uhh!
Pause för effekt.
Mina herrar, eh, Jag kan besvara era frågor nu.
Eh, skulle ni vilja ursäkta mig ett ögonblick?
Kartografi och Språkvetenskap, Det är Milo Thatch som talar.
Ja. Eh, ett-ett ögonblick.
Ursäkta mig, Mr. Hickenbottom.
Nu då? Är det bättre nu?
Jaha. Ja. Ingen orsak.
Och låt det inte hända igen!
Okej, hej då.
Okej, som ni kan se på de-
på den här, hm, kart-kartan, eh, som-som-
ahem-som jag har ritat, har jag ritat ut en resväg...
som tar mig och ett manskap ...
till Islands södra kust för att hitta dagboken.
Ah, showtime.
Okej, nu gäller det.
Äntligen slipper jag ut ur min håla.
"Kära Mr. Thatch, härmed meddelas Ni...
"att ert möte idag har flyttats fram...
"från 16.30 till 15.30"
Vad?
"Kära Mr. Thatch, på grund av er frånvaro...
"röstade styrelsen nej till ert förslag.
"Ha en trevlig helg. Mr. Harcourt's kontor."
De kan inte göra så här mot mig!
Jag svär på att, den där unge Thatch...
blir galnare för varje år.
Om jag någonsin hör ordet "Atlantis" igen...
så hoppar jag framför en buss!
Ha ha ha! Jag puttar dig!
Mr. Harcourt!
Gode Gud! Där är han!
Styrelsemedlemmar- eh, vänta!
Hur hittade Ni oss? Mr. Harcourt, vänta!
Mot kullarna!
Var finns en vakt när man behöver honom?
Mr. Harcourt, Ni måste lyssna på mig, sir!
Eh, sir?
Vänta! Mr. Harcourt!
Sir, jag-jag har nya bevis som-Snälla, Mr. Harcourt!
Stopp! Sir, om Ni- Kan ni vänta-
Tack så hemskt mycket. Se här-
Det här museet stödjer vetenskapliga expeditioner...
baserade på fakta, inte legender och sägner.
Och förresten, vi behöver dig här.
-Vi är beroende av Er. -Är ni?
Ja! Och med vintern som kommer...
pannan kommer att behöva mycket underhåll.
-Pannan? -Vidare, Heinz!
Men där- där finns en dagbok!
Den är på Island! Jag är säker den här gången!
Sir, jag hoppades verkligen att det inte skulle gå så här långt...
men här är-ehh- min avskedsansökan.
Om jag får avslag på min ansökan, så-Whoa!
Jag slutar!
Jag menar det, sir.
Om ni vägrar att stödja mitt förslag-
Du gör vad?
Spolar ner din karriär i toaletten...
precis som din farfar?
Du har en stor potential, Milo.
Kasta inte bort allt för att jaga sagovärldar.
Men jag kan bevisa att Atlantis existerar!
Vill du åka på en expedition?
Här. Ta en vagn till Potomac och hoppa i!
Det kalla vattnet kanske får dig att tänka. Heinz!
Jag är hemma.
Fluffy? Här, katten.
Milo James Thatch?
Vem-vem är du? Hur kom du in här?
Jag kom nerför skorstenen. Ho, ho, ho.
Mitt namn är Helga Sinclair.
Jag agerar på uppdrag av min arbetsgivare...
som har ett mycket intressant förslag åt dig.
Är du intresserad?
Din-din- din arbetsgivare? Heh.
Vem är din arbetsgivare?
Den här vägen.
Och droppa inte på Caravaggio'n.
Trippa käckt.
Mr. Whitmore gillar inte att få vänta.
Du måste kalla honom "Mr. Whitmore" eller "Sir."
Ni står upp om han inte ber er att sitta ner.
Använd korta meningar och håll er till saken.
Förstå du?
Och ta det lungnt.
Han bits inte...ofta.
Farfar?
Bästa upptäcktsresanden jag någonsin träffat.
Preston Whitmore. Trevligt att träffa dig, Milo.
Vill du prova lite yoga med mig?
Eh, nej, nej. Nej tack.
Kände Ni verkligen min farfar?
Oh, ja. Träffade gamle Thaddeus i Georgetown.
Avgångsklass '66. Vi var nära vänner...
till slutet av hans dagar.
Han släpade till och med mig...
på några av sina galna expeditioner.
Thatch var tokig som en åsna, det var han.
Han talade om dig ofta.
Lustigt. Han-han nämnde aldrig Er.
Åh, det förstår jag.
Han visste hu mycket jag tycker om att vara ifred.
Jag håller låg profil.
Mr. Whitmore, borde jag undra varför jag är här?
Se på bordet där.
Åh!
Det är till dig.
Det-det är från farfar.
Han gav mig paketet för många år sedan.
Han sa att om någonting hände honom...
skulle jag ge det till dig...
När du var klar-
Vad som nu menas med det.
Det-
Det kan inte vara. Det är Herdens dagbok.
Mr. Whitmore, dagboken är nyckeln till...
att finna den förlorade kontinenten Atlantis!
Atlantis! Ha ha ha! Jag föddes inte igår, min son.
Nej, nej, nej. Se-se här.
Koordinater. Ledtrådar. Allt är här.
Jaha, det ser ut som strunt-text för mig.
Det är för att det är skrivet på en dialekt...
som inte längre existerar.
-Så det är värdelöst. -Nej, nej, bara svårare.
Jag har ängnat mitt liv åt att studera försvunna språk.
Det är inte strunt-text för mig.
Äsch, den är förmodligen förfalskad.
Mr. Whitmore, min farfar skulle ha vetat...
om det var en förfalskning. Jag skulle ha vetat.
Jag kan satsa allt jag äger, allting jag tror på...
att detta är den riktiga Herdens dagbok.
Okej, okej.
Så vad vill du göra med den?
Eh, Jag-jag- jag skulle samla in pengar.
Jag menar, jag-museet-
De kommer aldrig att tro på dig.
Jag ska visa dem! Jag ska få dem att tro.
Som du gjorde idag?
Ja! Eh, nej. Hur visste Ni...
Glöm dem, OK? Det spelar ingen roll!
Jag ska finna Atlantis på egen hand.
Jag menar, om jag så måste hyra en roddbåt!
Grattis, Milo.
Det var precis detta jag ville höra.
Men glöm roddbåten, min son.
Vi ska resa i stil.
Allt är redan arrangerat, hela konkarongen.
Varför?
Under många år tjatade din farfar...
om historier om den där gamla boken.
Jag trodde inte en sekund på honom.
Till sut tröttnade jag...
och slog vad med den gamla ugglan.
Jag sa, "Thatch, om du någonsin verkligen hittar...
"den så kallade dagboken...
"så lovar jag att både betala expeditionen...
"och kyssa dig på munnen."
Föreställ dig hur generad jag blev...
när han hittade den förbaskade saken.
Nu vet jag att din farfar är borta, Milo...
Må hans själ vila i frid, men Preston Whitmore...
är en man som håller sitt ord.
Hör du det, Thatch?
Jag vill möta Gud...
med ett rent samvete, för tusan!
Din farfar var en fantastisk man.
Du förstår förmodligen inte riktigt hur fantastisk.
De där idioterna på museet drog ner honom...
skrattade åt honom.
Han dog som en knäckt man.
Om jag kunde få honom tillbaks bara ett litet bevis...
det hade räckt för mig.
Åh, Thatch.
Varför står vi fortfarande kvar här för?
Vi har arbete att utföra.
Men, Mr. Whitmore, Ni vet, för att kunna...
för att utföra det du föreslår, behövs ett arbetslag.
Redan fixat!
Vi behöver ingenjörer och-och geologer.
Jag har dem redan. Alla de bästa.
Gaetan Moliere, geologi och utgrävningar.
Mannen har näsa för jord.
Vincenzo Santorini, förstörelse.
Honom hämtade vi ut från ett Turkiskt fängelse.
Audrey Ramirez. Låt inte hennes ålder lura dig.
Hon har glömt mer om motorer...
än du och jag någonsin kommer att veta.
De är samma manskap som hämtade tillbaks dagboken.
Var var den?
Island.
Jag visste det! Jag visste det!
Allt vi behöver nu är en expert på strunt-text...
Så, det är dags att bestämma sig.
Du kan fortsätta arbetet som din farfar lämnade efter sig...
eller du kan gå tillbaks till ditt pannrum.
-Det är på riktigt. -Nu fattar du äntligen.
Okej. OK. Jag-jag-jag måste sluta på mitt jobb.
Det är redan gjort. Du sade upp dig i eftermiddags.
Gjorde jag? Yapp.
Jag tycker inte om att lämna saker och ting.
Um, min lägenhet. Jag måste säga upp den.
-Redan fixat. -Mina kläder?
-Packade. -Mina böcker?
-I förvaring. -Min katt?
Herre Gud.
Din farfar hade ett talesätt.
"Våra liv komms ihåg...
genom de gåvor vi lämnar våra till barn."
Denna dagbok är hans gåva till dig, Milo.
Atlantis väntar. Vad säger du?
Jag är Er man, Mr. Whitmore.
Du kommer inte att ångra detta.
Gosse, jag är så uppspelt, Jag-jag-jag-jag kan inte hålla det inne.
Morötter. Varför alltid morötter?
Jag åt inte ens morötter innan.
Lystring. Alle man till kajen.
Till vem som nu tog bort "L" från "Motor Pool" skylten...
ha ha, vi är alla mycket roade.
Ursäkta mig? Jag måste, eh, anmäla mig?
Ja, Mr. Thatch?
Aah! Uh, det är du!
Blondie, jag har en sak jag vill reda ut med dig.
Vänta lite.
Vad är det nu då, Cookie?
Du har proppat vagnen full med helt onödiga saker.
Kolla på allt det här- kanel, oregano, cilantro.
Vad i hela friden är cilantro?
Och vad är det här?
Det där är sallad.
Sallad? Sallad?
Det är en grönsak, Cookie.
Männen behöver de fyra vanliga kost-grupperna.
Jag har era fyra vanliga kost-grupper!
Bönor, bacon, whiskey, och späck!
Okej, cowboy. Packa ihop det och flytta ut det.
Lystring. Alle man på däck.
Nu lastar vi på det sista.
Hallå, Lillen.
Om du letar efter ponnyridningen...
så är det där borta.
Ursäkta mig. Ursäkta mig?
Du tappade din dy-dy-dy-dynamit.
Heh heh heh.
Vad har du, uh, mer där?
Oh, eh, krut, nitroglycerin, anteckningsblock...
stubiner, klämmor, lim, och...
gem. Stora gem.
Du vet, bara, eh, kontors prylar.
Milo! Var har du varit?
Jag vill att du ska träffa kommendör Rourke.
Han ledde Islands-gänget som hämtade hem dagboken.
Milo Thatch.
Det är en ära att få träffa gamle Thaddeus sonson.
Jag ser att du har den där dagboken. Fina bilder, men...
jag föredrar en bra western-bok själv.
Ganska imponerande, va?
Gosse, när du slår vad, så slår du verkligen vad.
Tja, din farfar tyckte altid...
att inget pris var för högt för strävan efter kunskap.
Tro mig detta är en liten skillnad...
jämfört med värdet på vad vi kommer att...
lära oss på den här resan.
Ja, detta kommer att bli berikande för oss alla.
Lystring, all personal.
Vi lägger ut om 15 minutes.
-Mr. Whitmore. -Rourke.
Det är dags.
-Adjö, Mr. Whitmore! -Gör oss stolta, killen!
Gör klart att dyka!
Aye, sir! Gör klart att dyka.
Löjtnant, ta ner henne.
Dyk-officeren, gå ner.
Sätt djupet till 1-5-0 fot.
Dyk, dyk! Fem grader neråt bubbla.
Ta oss neråt.
Lystring.
Dagens middag blir stuvade bönor.
Musik-program följer.
Vem skrev detta?
Aah!
Du har förstört jorden.
-Uh, ursäkta mig? -Du har förstört jorden!
Jord från runt hela jorden, från olika århundraden!
Vad har du gjort?
England får aldrig blandas med Frankrike!
-Vad gör det i min säng? -Du ställer för många frågor.
vem är du? Vem skickade dig? Tala!
-Jag? Jag är, eh... -Bah! Jag får snart veta.
Hey, hey, hey! Släpp!
Var inte en sådan gnällspik. Håll stilla.
Aha! Där är du.
Berätta nu din historia, min lilla vän.
Pergament fiber från Nilen cirka år 500 före Kristus.
Blyertspenna, nummer 2. Färgfläckar...
av en typ som användes i regeringens byggnader.
Du har en katt, korthårig perser...
två år gammal, trea i en kull på sju.
Där är alla mikroskopiska fingeravtryck...
av kartspecialisten.
Och språkvetaren.
-allå, hur kunde du- -Detta är en skandal!
Försvinn genast! Ut, ut, ut, ut, ut!
Uh-oh. Du satte dig i jorden, eller hur?
Moliere, vad har jag sagt till dig...
om att leka snällt med andra ungar?
Backa. Jag har tvål, och jag är inte rädd att använd den.
Backa, fula kreatur!
Tillbaks till hålan där du kom ifrån!
Mitt namn är Sweet.
Joshua Sweet. Medicinsk officer.
Ya, Milo Thatch.
Milo Thatch. Vi har en tid klockan tre.
Nja, ingen tid är bättre än nu.
-Oh, gosse. -Fin, eller hur?
Katalogen säger att denna lilla älsklingen...
kan såga genom ett lår på 28 sekunder.
Jag slår vad om att jag kan göra det på halva tiden.
Okej, räck ut tungan och säg "ahh."
Åh, nej, faktiskt så, Jag hat a-Aah.
-Så, var kommer du ifrån?
Verkligen? Jag har släktingar där.
Vackert landskap där uppe. Fiskar du någonting?
Jag? Jag hatar fiske. Jag hatar fisk.
Hatar smaken, hatar lukten...
och hatar alla de där små benen.
Här, Jag vill att du fyller upp de här.
Med vad?
Milo Thatch ombeds att rapportera till bryggan!
Tack.
Jag menar, eh, eh, trevligt att råkas.
Visst, det samma.
Så jag sa till honom, "Vad är det för fel på min köttfärslimpa?"
Och då sa han-Åh.
Vänta en sekund, Margie, Jag har ett samtal till.
Sir, vi närmar oss koordinaterna.
Hallå, Margie? Ja, hursomhelst, han sa...
Okej, låt oss se oss omkring.
Aye, sir. Sätt kursen till 2-4-0.
15 graders vinkel neråt på främre roderna.
Det ska bli 2-4-0.
Välkommen till bryggan, Mr. Thatch.
OK, allihopa...
Jag vill att ni ger Mr. Thatch...
er fulla uppmärksamhet.
God eftermiddag. Kan alla höra mig bra?
Heh, OK, uh, hur- hur skulle det vara med några diabilder?
Den-den första bilden är en bild av ett odjur.
Ett odjur så skrämmande...
att det sades att sjömännen blev alldeles galna av...
bara synen av det.
Hubba, hubba.
Eh, Jag är ledsen. Det är...fel.
Ha, Jag brukade stjäla lunchpengarna...
av killar som honom.
Hursomhelst, detta, eh-OK.
Detta är en illustration av Leviathan...
odjuret som vaktar ingången till Atlantis.
Till någonting sådant...
hade jag valt vitt vin, tror jag.
Det är en mytomsunnen havsorm.
Den är beskriven i Jobs bok.
Bi-Bibeln säger...
"Ur dess mun kommer ett brinnande sken...
gnistor av eld sprutar ut."
Men det är mer troligt att att det är en skulptur...
för att skrämma de vidskepliga.
Så vi letar upp det där mästerverket. Och sedan?
När ska vi gräva?
Faktiskt, så behöver vi inte gräva.
Ni förstår, enligt dagboken...
ingången till Atlantis kommer att ta oss nerför en tunnel...
till botten av havet, sedan kommer vi förbi en krök...
till en luftficka just här...
finner vi lämningarna...
av en uråldrig väg som leder oss till Atlantis.
Ungefär som skräp-uppsamlaren under diskhon.
Kartexpert, språkvetare, rörmokare.
Svårt att tro att han fortfarande är ensam.
-Du sa att det skulle grävas. -Försvinn, Mole.
Kapten, det är bäst att ni kommer och tittar, sir.
OK, ni får ledigt.
Tänd de externa lamporna.
Se på detta.
Här finns fartyg från alla tidsåldrar.
Kommendör, jag tror ann ni ska lyssna på detta.
"Predeshtem logtu nug...nah geb."
Kommendör? Kommendör?
"Träd in i Leviathan's lya."
Kommendör?
"Där kommer du att finna vägen till porten."
Kommendör?
Ja, Mrs. Packard. Vad är det?
Jag får in någonting på hydrofonen...
-Ni borde höra det. -Sätt på högtalarna.
Vad är det? Ett stim av valar?
Eh-eh. Större.
Det låter som metall.
Kan det vara ett eko från någon av klipporna.
Vill du göra mitt jobb kanske? Var så god.
Är det jag, eller blir det högre?
Nåja, vad det än var, så är det borta nu.
Helmsman! Vänd oss om.
Krymp ihop sök ytan ock sakta ner till-
Ur vägen!
Be Cookie att smälta smöret...
och ta fram kryddorna.
Jag vill ha den här hummern serverad på ett silverfat.
Ladda torpederna! Gör er beredda för strid!
Stridsberedskap!
Ta det lungt, killar.
Ingen panik.
Herre jösses! Det är en maskin!
Vänta, vänta! Uhh!
Avfyra något!
Något away!
Eld!
Vi är fria. Full fart framåt.
Avlossa torpeder!
Får jag tala med bryggan!
Sir, det är motorrummet på fyran.
Rourke! Vi blev träffade svårt här...
och vi tar in massor av vatten.
Jag vill inte vara här när vattnet når pannorna.
Hur mycket tid har vi?
20 minuter, om plåten håller.
Bäst för dig att det är sant.
Ni hörde damen. Rör på er!
Rör på oss! Vart? Vart ska vi röra oss?
Packard, sätt på larmet!
Han tog sin väska?
Marge, gullet, Jag tror inte han kommer tillbaks.
-Packard! -Jag får ringa upp dig igen.
Nej, nej, Jag ringer dig.
Alle man, överge skeppet.
Kom igen, allihop! Någongång idag skulle vara bra!
Kom igen! Ta ett säte allihp och spänn fast er.
Löjtnant, ta oss härifrån!
Löjtnant!
Jag jobbar på det!
Håll i.
Vart ska vi, Mr. Thatch?
Vi letar efter en stor spricka av något slag.
Där! Rakt fram.
Allihop, sätt er kurs 20 graders vinkel neråt.
Roger! 20 graders vinkel neråt.
Bakom er!
Heliga blå!
Vi blir dödade här ute!
Se upp!
Det är bara en skräp-uppsamlare. Precis som en diskho.
Det är bara en skräp-uppsamlare. Precis som en diskho!
För sju timmar sedan, startade vi denna expedition...
med 200 av de bästa män och kvinnor jag någonsin känt.
Vi är alla som är kvar.
Jag tänker inte skönmåla det, mina herrar.
Det här är riktigt krisartat.
Men vi har varit med om sådant här tidigare...
och vi har alltid klarat oss, mer eller mindre.
Jag ser ingen anledning att ändra den trenden nu.
Från och med nu, får alla slita dubbelt så mycket.
Alla kör på, alla hugger i.
Det ser ut som om våra chanser att överleva...
vilar i era händer, Mr. Thatch.
Dig och din lilla bok.
Vi kopmmer att dö.
OK, allihopa. Kom igen.
Löjtnant, konvojen ska iväg för fem minuter sedan.
Moliere, alldeles rätt.
Nej, Vinney, Audrey tar över.
Du känner till reglerna. Du ska hålla dig 50 meter...
bakom den där, hela tiden.
Och, Packard, släck den där cigaretten.
Är du säker på att du har utbildning att köra en sådan här farkost?
-Ehh... -Kan du köra en truck?
Pfft! Heh heh. Så klart att jag kan köra en truck.
Jag menar, visst, du har styrningen...
och gasen och bromsen...
och, så klart, den här metall-, eh, liknande...saken.
OK, det var en radiobil på ett nöjesfält...
men det är faktiskt ganska likt!
Kom igen!
Ledsen fö- ledsen för det.
Kom igen, civilist!
Oof.
Ahh.
Du drack väl inte det där, eller?
-Mm-hmm. -Det var inte bra.
Det var nitroglycerin.
-Rör dig inte.
Eh, andas inte.
Gör ingenting, förutom att be kanske.
-Boom! -Aah!
Yeah.
God natt! Kolla in storleken på detta!
Den måste vara en halv kilometer hög, minst.
Det-det måste ha tagit hundratals-
nej, pfft, tusentals år att skulptera.
Hallå, kolla, Jag gjorde en bro.
Det tog mig bara, typ, vad?
10 sekunder, 11, max.
Det ser ut som om vi har en liten vägspärr.
Vinny, vad tror du?
Jag skulle kunna fixa det om jag hade 200 sådana här.
Problemet är att jag har ungefär...10.
Plus, du vet, fem av mina egna...
och ett par körsbärsbomber...
en fackla.
Hörrö, synd att vi inte har lite nitroglycerin, va, Milo?
Det ser ut som om vi måste gräva.
Det blir mig ett nöje.
Aah!
Åh! Idiot!
Du är en idiot!
Jag förstår det inte.
Jag justerade den i morse.
Um...
Det ser ut som om rororn har pajjat!
Jag blir tvungen att ta en reserv...
från en av truckarna.
-Kan jag- -No toques nada!
Jag kommer strax tillbaka.
Hon lever!
Vad gjorde du?
Nja, du förstår, den här pannan...
är en Humac modell P54/813.
Vi har en 814 borta på museet.
Värmeslingorna på alla Humac modellerna...
har alltid varit lite, du vet, tempramentsfulla...
så ibland måste man...boom!
Övertala dem lite.
Ja, ja, tack så hemskt mycket.
Var tyst.
Tro inte att du är något.
Ååh!
Här är det. Det måste det vara.
Okej, vi sätter läger här.
Varför lyser det?
Pah! Det är naturlig fosforescence.
Det där kommer att hålla mig vaken hela natten, det vet jag.
Kom och ta!
Som aptitretare, Caesar sallad...
sniglar...
och Orientaliska vårrullar.
-Yuck. -Jag ville ha sniglar.
Ät så ni storknar.
Här får du, Milo.
Sätt lite kött på de där benen.
Tack, Cookie. Det där ser fetare ut än vanligt.
Tycker du om det? Nå, ta lite mer.
Du är så mager, att om du vände dig på sidan...
och räckte ut tungan skulle du lika en dragkedja.
Vet du, vi har varit ganska tuffa mot killen.
Vad säger du om vi skulle vara lite justa mot honom?
Ja, du ha rätt.
Hallå, Milo! Varför sätter du dig inte hos oss?
Verkligen? Har ni inget emot det då?
Nä. Parkera här.
Wow, det här är toppen.
Jag menar, du vet...
det är en ära för mig att inkluderas i er-
-Mole! -Åh, förlåt mig.
Jag kunde inte låta bli.
Milo, lägger du aldrig ifrån dig den där boken?
Ja, du måste ha läst den minst ett dussin gånger nu.
Jag vet, men jag-jag blir inte klok på det här.
Se här, i detta stycket här, verkar herden...
leda iväg till till någonting.
Han kallar det Atlantis hjärta.
Det skulle kunna vara kraftkällan som legenden talar om.
Men sedan så- tar det bara slut.
Det är nästan som om det saknas en sida.
Grabben, ta det lugnt.
Vi får inte betalt för övertid.
Jag vet, jag vet.
Ibland blir jag lite för ivrig.
Men, du vet, det är ju det som det handlar om, eller hur?
Jag menar, upptäckande, samarbete, äventyr.
Om inte, kanske...
ni bara är här för pengarna.
-Pengar. -Pengar.
Jag säger bara... pengar.
Okej, Jag antar att jag bad om den.
Vad, är någonting på tok med din nacke?
Åh, ja, jag måste ha skadat den när-
Aah! Ow!
Bättre?
Ja!
Var har du lärt dig att göra så där?
-En indian, medicinman. -Lägg av.
Jag är född och uppvuxen med dem.
Min far var läkare i armén.
Han bosatte sig i staten Kansas...
när han träffade min mor.
Skojar du.
Nej. I fick ett fårkinn från Howard U.
och ett björnskinn från gamle Järnmolnet.
Halvvägs genom läkarskolan, kallades jag in i armén.
Ena dagen studerade jag kroppen i ett klassrum...
andra dagen syr jag ihop soldater på San Juan Hill.
Huvudrätten.
Jag är proppmätt.
Jag måste tänka på min vikt.
Ha ha ha, oroa dig inte.
Det kommer att vara och vara och vara.
Tack gode Gud att jag förlorade smaksinnet för många år sedan.
Ska du inte slå upp ditt tält?
Eh, det har jag gjort.
Jag antar att jag är lite ovan på det här.
Jag har inte kampat sedan...
nja, sista gången min farfar tog med mig.
Jag fick aldrig träffa din farfar.
Hur var han?
Var börjar man?
Han var som en far för mig, faktiskt.
Mina föräldrar dog när jag var ett litet barn...
och han tog hand om mig.
-Vad?
Jo, Jag tänkte bara.
En gång när jag var åtta år,
vandrade vi längs en fors...
och jag såg någonting glittrande i vattnet.
Det var en gammal pilspets.
Man skulle kunna tro att jag funnit en förlorad civilisation...
såsom farfar gick på om det.
Det var inte förrän jag blev äldre...
som jag förstod att pilspetsen...
bara var lite sammanpressad sten...
blandad med zinkpyrit som hade blivit omvandlad...
till en isometrisk triangel.
Vad fint!
Säg, Audrey, eh, ta-ta inte illa upp men...
hur kommer det sig at en tonåring blir chefsmekaniker...
på en mångmiljon expedition?
Jo, jag tog detta jobbet när min far slutade.
Men det roliga var...
han ville alltid ha söner, eller hur?
En som kunde sköta hans verkstad och den andra...
skulle bli boxnings världsmästare.
Men han fick min syster och mig istället.
Så, vad-vad hände med din syster?
Hon har 24 vinster, och en chans på titeln nästa månad.
Hur som helst, jag sparar...
så att papsen och jag kan öppna en verkstad till.
Glömt er pjamas, Mrs. Packard?
Jag sover naken.
Du kommer att vilja ha ett par av dessa.
Hon går i sömnen.
Tja, när det gäller mig...
Jag vill bara spränga saker och ting.
Kom igen, Vinny...
säg sanningen nu.
Min familj ägde en blomsteraffär.
Vi sålde rosor...
nejlikor, liljor, alla möjliga blommor.
En dag, håller jag på och gör...
ungefär tre dussin prydnads-uppsättningar till en bal.
Du vet, sådana där som de har runt handleden.
Och alla, kommer och frågar. "Är den klar?"
"Var är den?" "Passar den min klänning?"
Det är som en mardröm.
Hur som helst, jag antar att där var en läcka i rummet jämte...
gas eller något. Boom!
Inget mer kinesiskt tvätteri.
Jag sprängdes rakt ut genom skyltfönstret.
Det var som ett tecken från Gud.
Jag fann mig själv i den smällen.
Hur är Mole's historia?
Lita på mig här. Du vill inte veta.
Audrey, berätta int för honom. Du borde inte ha...
berättat för mig, med det gjorde du. Och nu säger jag det...
du vill inte veta.
Rodtoppen har en pistol.
Ahh, ååh.
Ah! Aah!
Heliga-Whoa!
Eld.
Eld!
Jag ska döda honom.
Thatch, gå och lägg dig igen.
Vi behöver vatten på den där elden!
Ingen tid!
In i grottorna där!
Kom igen! Kom igen! Kom igen!
Ya-ha! Gertie, dra!
Milo, hoppa! Nu!
Aah! Aah!
Nej, nej, nej, nej, nej, nej, nej!
Whoa! Whoa!
Aah!
Okej, vem är inte död? Låt höra.
Danged lightnin' bugs...
done bit me on my sit-upon.
Någon blir tvungen att suga ut giftet.
Hoppa nu inte samtidigt allihop.
Audrey, ge mig en skaderapport.
Inte så illa som det skulle kunna ha varit.
Det blev rigg nummer två och sju...
men grävmakinen ser ut som om den skulle fungera.
Tur för oss att vi landade på någonting mjukt.
Vulkanisk aska. Vi står vid...
foten av en vilande vulkan.
Den fortsätter bara.
Det kanske är vår biljett härifrån.
Kanske inte.
Lavan har stelnat i vulkanens innandöme...
och effektivt stoppat utgången.
Jag har samma problem med surkål.
Vänta lite. Backa.
Säger du att hela den här vulkanen...
kan explodera när som helst?
Nej, nej, nej, nej.
Det skulle krävas en explosiv kraft...
av betydande storlek.
Jag kanske skall ta det här senare, eller?
Om vi kunde spränga av toppen på den där saken,
så skulle vi öppna en rak väg till ytan.
Mr. Thatch, vad tror du?
Mr. Thatch?
Thatch?
Hallå, vänta!
Vem-vem är ni? Vart är ni på väg?
Kom tillbaks!
Hallå, vänta ett ögonblick!
Vilka är ni?
Heliga moder till Jefferson Davis!
Det är vackert.
Milo, jag måste erkänna det.
Det där gjorde du bra.
Eh, jag tar tillbaks det där.
Heliga katter! Vilka är det där?
-De måste vara Atlanteaner. -Vad? Det är omöjligt!
Jag har sett något liknande någonstans.
De känner lukten av rädsla bara genom att se dig.
Så var tyst.
Jag tror den talar till dig.
Ita, sum amice viator.
Dices linguam Romae.
Parlez-vous francais?
Oui, monsieur!
De talar mitt språk!
Pardon, mademoiselle?
Ah, voulez-vous...
Ååh, Jag gillar henne.
Hmm! På tiden att något slog honom.
Jag är bara ledsen att det inte var jag.
Buenos días. Guten tag!
Hur kan de känna till alla de här språken?
Deras språk måste vara baserat på en grund-dialekt.
Det är precis som Babels torn.
Nåväl, kanske vårt språk är där i någonstans också.
Vi är upptäcktsresande från yt-världen.
Vi kommer i fred.
Välkommen till staden Atlantis.
Kom. Ni måste tala med min far nu.
Grupp "B," gå tillbaks till schaktet...
och bärga det ni kan.
Ja, sir!
Vi möts igen om 24 timmar.
Då sätter vi fart. Ni hörde honom.
Jag är så uppspelt!
Det som är så fantastiskt är att...
om man bryter ner Latin, lägger på...
lite Sumeriska...
slänger in lite Thessaloniska...
så kommer man faktiskt i närheter av deras språk.
Eller i alla fall någonstans i närheten...
-Någon har kul i alla fall. -Som ett barn på julafton.
Kommendör, det skulle inte finnas något folk här nere.
Detta förändrar allt.
Det förändrar ingenting.
Ta den, Mr. Harcourt!
Ers majestät?
På min besättnings vägnar...
måste jag säga att det är en ära att bli välkomnad till er stad.
Ahem. Eh, ursäkta mig? Kommendör?
Du antar mycket...
när du tror att vi är välkomna här.
Åh, sir, vi har rest långt för att-
Jag vet vad ni söker...
och ni kommer inte att finna det här.
Er resa har varit i onödan.
Men vi är fridfulla upptäckare, vetenskapsmän.
Heh heh heh. Och ändå har ni vapen.
Våra vapen hjälper oss att avlägsna vissa hinder vi möter.
Vissa hinder kan inte avlägsnas utan vapen.
Återvänd till ert folk.
Ni måste lämna Atlantis genast.
Åh, Ers majestät, var vänlig...
Sir- Inte nu, min son.
Lita på mig nu. Vi måste göra som han säger.
Kan jag få fråga om vi kan få stanna en natt, sir?
Då skulle vi få tid att vila, skaffa material...
och vara redo att resa vid morgonen.
Hmm. Låt gå. En natt. Det är allt.
Nåväl, tack så mycket, Ers majestät.
Mmm. Ditt hjärta har mjuknat, Kida.
För tusen år sedan...
hade du slagit ihjäl dem direkt.
För tusen år sedan, var gatorna upplysta...
och vårt folk behövde inte livnära sig på as...
på branten av en hopfallande stad!
Folket är nöjda.
De känner inte till något bättre!
En gång var vi ett storartat folk. Nu bor vi i ruiner.
Forna tiders kungar skulle gråta...
om de kunde se hur långt det har gått.
-Kida. -Om de här utkomlingarna...
kan lista ut vår förgångna hemlighet...
så kanske vi kan rädda vår framtid.
Det som de kan lär ut...
har vi redan lärt oss.
Vår livsstil är döende.
Vårt sätt att leva är dödsdömt.
Mmm. Kida, när du tar över tronen...
kommer du att förstå.
Så, hur gick det?
Nja, kungen och hans dotter verkar väl okej.
Hon verkar gilla oss sådär, men kungen...
Jag vet inte, men jag tror att han döljer någonting.
Nåväl, om han döljer någonting, så vill jag veta vad det är.
Någon måste tala med den där flickan.
Jag går!
Någon med bra förmåga att tala.
Jag gör det!
Någon som inte skrämmer iväg henne.
Jag är frivillig!
Någon som kan tala deras språk.
För uppdragets bästa kan jag väl gå!
Bra, Thatch. Tack för att du ville.
Gå och ta dem nu, tiger.
OK, Milo, acceptera nu inte ett nej.
"Hör nu, jag har några frågor till er...
och jag lämnar inte den här staden förrän jag har fått svar!"
Ja, just det. Det är bra, det är bra.
Jag har några frågor till er...
och ni lämnar inte den här staden...
förrän de är besvarade.
Ja, nja, jag-OK.
Shh! Kom med mig.
Åh, där finns så mycket att fråga om er värld.
Ni är en vetenskapsman, eller hur?
Att döma av din underutvecklade fysik...
och höga panna...
så passar du inte för något annat.
Från vilket land kommer du ifrån?
När drog sig tidvattnet tillbaka?
-Hur kunde ni- -Vänta ett ögonblick.
Jag har några frågor till er också.
Okej, ska vi göra det här då?
Du frågar en, sen frågar jag en...
sen du, sen jag, sen...
Ja, du förstår.
Okej då. Vad är din första fråga?
Jo, OK, eh, hur kom ni hit?
Jo, jag menar, inte du personligen...
men er-er kultur.
Jag menar, hur hamnade allt det här på bottnen här?
Det sägs att gudarna blev avundsjuka på Atlantis.
De skickade en stor tidvattenvåg och förvisade oss hit.
Allt jag kommer ihåg är att himmelen blev mörk...
och folk som skrek och sprang.
Sen, ett starkt ljus, som en stjärna...
som svävade ovanför staden.
Min far sa att det kallade min mor till sig.
Jag såg henne aldrig mer.
Jag är ledsen. Om det- det är till någon tröst...
Jag-jag vet hur det känns, för jag förlorade min-
Vänta ett ögonblick. Vänta ett ögonblick! Wow, backa lite!
Va-Vad är det du säger mig...
att du kommer ihåg för att du var där?
Nej, det-det är omöjligt...
för att, jag menar, då skulle du ju vara...
du vet, 8500-8800 år gammal.
Ja.
Åh, nja, hey, uh, pfft! Du ser bra ut.
Bara, uh, ahem...
Har du någon fråga till mig?
Ja. Hur kommer det sig att ni hittade hit?
Jo, det ska jag säga, det var inte enkelt.
Om det inte vore för den här boken, hade vi aldrig klarat det.
OK, andra frågan.
Legenden säger att ert folk hade i besittning...
en kraftkälla av något slag som gjorde att-
Du menar att du förstår detta?
Ja, Jag är en språkforskare.
Det är det jag gör, det är mitt jobb.
Okej, tillbaks till min fråga-
Detta, precis här, kan du läsa detta?
Ja, ja, jag kan läsa Atlantiska, precis som du.
De kan inte, eller hur?
Ingen kan.
Sådan kunskap är förlorad hos oss...
Sedan Mehbelmoks tid.
Åh, den stora floden.
Visa mig.
OK, eh...
"Följ den smala passagen en längre sträcka.
Där finner ni det femte märket."
Ja. Ja, just så. Hur var mitt uttal?
Booriskt, provinsiellt...
och du talar genom näsan.
Ja, det får jag jobba videre med.
Här, låt mig visa en sak.
Vad? Det ser ut som någon slags farkost.
Ja. Men vad jag än försöker...
så händer det ingentin
-Kanske om- -Långt före dig.
OK, får se nu vad har vi här.
OK. "Placera kristallen i springan."
Ja, ja, Det har jag gjort!
"Placera försiktigt din hand på plattan med inskriptionerna."
-Ja! -OK, vred du...
kristallen ett kvarts varv bakåt?
Ja. Ja!
Med handen fortfarande kvar på plattan?
J-Nej.
Ah, då så, då är det det som är problemet.
Det är enkelt att missa en sån sak.
Du förstår, det är fantastiskt att du...
ens-ens kom så långt.
OK, eh, försök nu.
Ja, nu gick det bra.
Åh, det-det här är toppen! Med den här...
kan jag åka runt staden hur snabbt som helst.
Undrar hur snabb den är.
Så, någon som är hungrig?
Förresten, vi blev aldrig riktigt presenterade.
Mitt namn är Milo.
Mitt namn är Kidagakash.
Ki-Ki-Kidamaschnaga.
Eh, jo, har du något smeknamn?
Kida.
OK, Kida. Det kommer jag ihåg.
Wow.
Något som är fel?
Åh, det är ingenting. Jag har bara... fått någonting i ögat.
Vet du, min farfar brukade berätta historier...
om det här stället så länge jag kan minnas.
Jag önskar bara att han kunde vara här med mig.
Ah! Ah! Ee-yah!
Berätta mer om dina kompanjoner.
Er fysiker, han kallas Cookie?
Nej, det är Sweet. Vad är?
Doktorn. Han är söt.
Åh, he is vänlig.
Nej, nej, nej, det- det är hans namn.
Heter han vänlig?
Nej, Sweet (söt). Nåja, jag menar, han är vänlig också.
Så, alla era doktorer är söta och vänliga?
Nej. Eller, V-vissa är väl...
Våra är det men det är inget måste.
Du missar poängen.
Du förvirrar mig.
Wow. Kolla all tatueringar.
Ha. Det där är väl inget.
Se här vad jag har.
Alla 38 förenta stater.
Se här när Rhode Island dansar.
Kom igen, baby, dansa. Dansa.
Där ser du.
Cookie är söt, men inte din.
Sweet är vänlig, men det är inte hans namn.
Audrey is söt, men hon är inte din doktor.
Och det lilla grävande djuret kallas Mole...
är han ditt husdjur?
Nästan.
Åh, glöm inte att äta huvudet.
Det är där all näring finns.
Vet du, Kida...
det enda vi hoppades att finna...
var några raserade byggnader, kanske några trasiga krukor.
Istället, fann fi ett levande, utvecklat samhälle.
Heh heh. De här är ganska söta
när de inte, du vet...
formerar sig till en rasande dödspelare.
Vi utvecklas inte.
Sant, vårt folk lever...
men vår kultur är döende.
Vi är som en sten som havet slår emot.
För varje år som går...
så försvinner en liten del av oss.
Jag önskar där fanns något som jag kunde göra.
Jag har tagit med dig hit för att be om din hjälp.
Det är en mur här...
med inskriptioner runt omkring alla bilder.
Ja, okej, du kom till rätt kille om hjälp.
OK, låt mig se.
Låt oss börja med pelaren här.
Eh, jo, den, eh, eh, Kida?
Eh, heh, vad gör du?
Du kan väl simma, eller?
Åh, Jag simmar vackra flicka.
Va-ganska bra! ganska bra.
Va-Bra, simma bra.
Ganska bra. Jag simmar ganska bra.
Bra. Det är ganska långt dit vi ska.
Hallå, du snackar med magplask-mästaren...
på sommarlägret. Oof!
Kom igen, vi- vi förlorar tid.
Att inte du visar vägen...
därför jag inte vet vart vi ska.
-Är du okej? -Tja, jag drunknade inte, så-
Bra. Följ mig.
Det här är otroligt!
Den kompletta historien om Atlantis!
Det är precis som Plato beskrev det.
Nja, han missade en del detaljer, men-
Ljuset som jag såg.
Stjärnan i mitten av staden.
Vad säger skriften om det?
Det vet jag inte än.
Men vi får reda på det.
Kom igen.
-Hjärtat av Atlantis! -Vad?
Det är Atlantis hjärta!
Det var det som herden talade om.
Det var ingen stjärna, det var- det var en slags kristall...
eh, som de här! Har inte ni sådana?
Det är kraftkällan som jag har letat efter...
det skarpa ljuset som du kommer ihåg...
-det är samma sak! -Det kan inte vara så.
Det är det som håller allt levande...
här, i Atlantis.
Men var är det nu?
Jag vet inte, Jag vet inte.
Man skulle tro att något så här viktigt...
skulle stå í dagboken, men...
Om inte... Den saknade sidan.
Hade ni en trevlig simtur?
Hallå, killar, vad är på gång?
Vad-vad med alla vapen?
Killar?
Jag är en sådan idiot.
Det här är bara ännu en skattjakt för dem.
Ni är ute efter kristallen.
Åh, ni menar den här?
Atlantis hjärta.
Ja. Just det...
Jag skulle ha sagt något tidigare...
men det var bara om du tvunget måste veta...
och, ja, nu vet du ju.
Jag var tvungen att veta om du var en av oss.
Välkommen i klubben, min son.
Jag är ingen lego-knekt.
Whoa!
Uhh!
Lego-knekt?
Jag föredrar termen "äventyrs-kapitalist."
Förresten, det var ju du som fick hit oss.
Du ledde oss rakt till skattgömman.
Du har ingen aning om vad du leker med, Rourke.
Vad behöver jag veta? Den är stor. Den glänser.
Den kommer att göra oss alla rika.
Du tror att det är en slags diamant...
Jag trodde det var ett slags batteri...
men vi hade båda fel.
Det är deras livskraft.
Den där kristallen är det enda som håller folket här levande.
Om du tar den härifrån, så dör alla här.
Oj, det förändrar saker.
Helga, vad tror du?
Vet man det, så dubblar det priset.
Jag tänkte tre gånger.
Rourke, gör inte detta.
Academiker. Ni vill aldrig smutsa ner era händer.
Tänk över det.
Om du gav tillbaks alla stulna fynd...
från ett museum...
så skulle du bara ha en tom byggnad kvar.
Vi står bara för en nödvändig service...
åt det arkeologiska samfundet.
Inte intresserad.
Jag måste medge, att jag är besviken.
Du är en idealist, precis som din farfar.
Gör dig själv en tjänst, Milo. Var inte som honom.
För en gångs skull, gör det smarta.
Jag tycker verkligen inte om när förhandlingar går i stå.
Låt oss försöka igen.
-Knack, knack. -Rumsbetjäning.
Säg åt dem att sänka sina vapen - nu!
Sprid ut er! Sök överallt!
Du uppför dig inte något vidare, min son.
Det måste finnas någonting mer.
Det gör det inte. Det står bara...
"Atlantis hjärta finns i ögonen på dess kung."
Men då kanske gamle kungen här...
kan hjälpa oss att finna svaren.
Hur blir det, chefen?
Var finns kristall-kammaren?
Ni kommer att förgöra er själva.
Jag kanske inte är tydlig nog.
Åhh!
Rourke, detta var inte planerat.
Planen är ändrad, läkarn.
Jag föreslår att du ser över...
ditt blödande hjärta.
Det passar inte en lego-knekt.
Nåväl, som vanligt, fungerar inte förhandling.
Nu kommer jag att räkna till 10...
och du kommer att tala om var kristallen finns.
1...
2...
9...
t-
Atlantis hjärta...
finns i ögonen på dess kung.
Där har vi det. Vi är inne.
Rourke, för sista gången...
du måste lyssna på mig.
Du har inte den blekaste aning...
vad den här kraften är kapabel till.
Sant, men jag kan tänka mig en del länder...
som skulle betala vad som helst för att ta reda på det.
Skynda. Sätt fart.
Jackpot.
Åhh.
Våra forna tiders kungar.
Thatch, be henne komma fram till något.
Vi har en tidplan som vi måste hålla.
Um...
Kida...
Jag är ledsen.
Kom igen, låt oss få det gjort.
Jag gillar inte det här stället.
Okej, Thatch, vad kommer sedan?
OK, där är en jättekristall...
svävande 45 meter ovanför våra huvuden...
över en bottenlös grop med vatten.
Blir du inte förvånad över någonting?
Det enda som förvånar mig...
Mahtim.
Den där saken är inte på trucken än.
Sätt igång!
Jag vet inte hur jag ska flytta den.
Jag förstår inte ens vad som håller den uppe.
Ahh.
Tala till mig, Thatch. Vad händer?
Hör här, allt som står här...
är att kristallen är levande på något sätt.
Det-jag vet inte hur jag ska förklara det.
Det är deras Gud. Det är deras kraftkälla.
Tala så man förstår, professorn.
De är en del av den. Den är en del av dem.
Jag-jag gör så gott jag kan här.
Okej, gör ännu bättre då.
Åh, Jag vet. Att du inte översätter...
och så viftar jag runt med pistolen.
Vad sa hon?
Jag vet inte. Jag-jag uppfattade inte.
Vänta nu lite, kärleks-killen.
Kida.
Nej, nej. Rör henne inte.
Okej, tillbaks.
Sergeant, håll tillbaks folket.
Ni hörde honom. Tillbaks.
Jag varnar er.
Så...
Jag antar att det är så här det slutar, eller?
Fint. Du vinner.
Du utplånar en hel civilisation...
men, hallå...
du blir ju rik.
Gratulerar, Audrey.
Jag antar att du och din far kommer att kunna...
öppna upp den där andra verkstaden i alla fall.
Och, Vinny, du kan öppna en hel kedja med blomsteraffärer.
Jag är säker på att din familj kommer att bli mycket stolt.
Men det är bara det som det handlar om, eller hur?
Pengar.
Lägg av med ditt snack, Thatch.
Du har väl läst Darwin. Det kallas naturligt urval.
Vi hjälper det bara lite på traven.
Kommendör, vi är redo.
Ja, ge mig en minut.
Jag vet att jag har glömt någonting.
Jag har lasten, kristallen, besättningen...
Åh, ja.
Se hit, min son.
Det var du som upptäckte Atlantis...
så nu är du en del av utställningen.
Sätt fart, allihop.
Det var en order, inte ett förslag.
Sätt igång!
Vi kommer alla att dö.
Åh, du kan inte mena allvar.
Det här är fel, och du vet det.
Vi är riktigt nära vår största belöning någonsin...
och ni väljer att få dåligt samvete nu.
Vi har gjort många saker som vi inte är stolta över-
plundrat gravar, rånat tempel...
felparkerat-
men ingen har tagit skada förr.
Nåväl, kanske har någon skadats...
men ingen som vi kände.
Okej, om det är så som ni vill ha det, okej.
Desto mer åt mig.
P.T. Barnum hade rätt.
Vi kan inte låta honom göra detta!
Vänta ett ögonblick.
OK, nu kan du gå.
Milo, det är bäst att du kommer hit.
Hur är det med honom?
Inte bra, är jag rädd.
Interna blödningar.
Det finns inget kvar jag kan göra.
Vilken mardröm.
Och det var jag som tog hit den.
Åh, försök att inte tänka på det.
Han har varit ute efter kristallen ända sedan Island.
Kristallen.
Sweet, så är det.
De-de här kristallerna...
de har någon slags helande energi.
Jag-jag har sett den fungera.
Nej.
Var är min dotter?
Jo, hon-hon...
Mmm.
Hon har blivit utvald...
precis som hennes mor blev.
Vad?
När farliga tider stundar...
så väljer kristallen en värd...
av kungligt blod...
för att skydda sig själv...
och sitt folk.
Den accepterar inget annat.
V-vänta lite. Väljer?
Så den är levande?
På ett sätt.
Kristallen utvecklas...
av alla samlade känslor...
hos våra förfäder.
I gengäld, får vi energi...
långa liv, skydd.
Efter hand som den växte...
utvecklade den ett eget medvetande.
I min okunnighet...
försökte jag använda den som ett vapen i krig...
men kraften visade sig för stor att kontrollera.
Den överväldigade oss...
och ledde oss in i fördärvet.
Det var därför du gömde den under staden-
för att förhindra en upprepning av historien.
Och för att skydda Kida från samma öde...
som min älskade fru.
Vad menar du? Va-
Vad kommer att hända med Kida?
Om hon fortsätter att vara bunden till kristallen...
kan hon vara förlorad för evigt.
Kärleken till min dotter är allt jag har kvar.
Min börda skulle ha blivit hennes...
när tiden var mogen...
men nu...
hänger det på dig.
Mig?
Återlämna kristallen.
Rädda Atlantis.
Rädda min dotter.
Hmm.
Så, hur ska det bli?
Ursäkta mig?
Jag följde med dig in, och jag följer dig ut.
Det är upp till dig.
Åh, mitt val?
Nja, Jag tror vi har sett hur effektiva...
mina val har varit.
Låt oss dra oss tillbaka.
Jag leder ett gäng plundrande vandaler...
till det största arkeologiska fyndet...
i modern tid...
jag har möjlig-gjort kidnappningen och/eller mordet...
på den kungliga familjen...
för att inte nämna att jag personligen har givit...
den kraftfullaste energikällan känd för mänskligheten...
i händerna på en tokig lego-knekt...
som förmodligen kommer kommer att sälja den till Kejsaren!
Har jag glömt någonting?
Tja, du satte faktiskt eld på vårt läger...
och tappade ner oss i det där stora hålet.
Tack.
Tack så hemskt mycket.
Så klart, min erfarenhet är ju att...
när du slår i botten...
så kan du ju bara komma uppåt.
Vem har sagt det?
En kille som hette Thaddeus Thatch.
Vart ska du?
Jag går efter Rourke.
Milo, det är vansinne.
Jag sa aldrig att det var smart...
men det är det enda rätta.
Kom igen. Vi måste se till att han inte skadar sig själv.
Milo, vad tror du att du gör?
Jag följer min övertygelse.
Wow. Jag är imponerad.
Det är enkelt. Allt du behöver göra-
Ja, ja, ja. Håll klaffen. Vi fattar, OK?
Nej, nej, vänta!
Försiktigt.
Bara försiktigt.
Hallå, Milo, har du någonting sportigt?
Du vet, som en tonfisk?
Hur fungerar det här?
Man behöver bara använda kristallerna.
Kida visade mig.
Ett halvt varv åt höger, ett kvarts varv tillbaka.
Behåll handen på plattan.
Sadla upp, partners. Nu tar vi dem.
Det här ska bli kul.
Okej, nu gäller det!
Vi ska rädda prinsessan.
Vi ska rädda Atlantis.
Om det så är det sista vi gör.
Nu gör vi det!
Jag älskar när jag vinner.
OK, så här är planen.
Vi kommer in lågt och snabbt...
och överraskar dem.
Jo, jag har nyheter till dig, Milo.
Rourke blir aldrig överraskad, och han har massor av vapen.
Toppen. Nå, har du några förslag?
Ja. Bli inte skjuten.
Där är de!
Vi har fått sällskap!
Sätt fart!
Lyft!
Herre jösses!
Du sa att han bara hade vapen.
Det jag sa var, att han aldrig blir överraskad.
OK, nu blir det roligt.
Vinny! Upp med huvudet!
Vi får inte låta dem nå toppen av schaktet!
Aah!
Vinny, ny plan.
Du och jag, ska bli lockbeten.
Audrey, Sweet, flyg upp under den där saken...
och gör loss henne.
Det ska bli.
Löjtnant!
Jag har för mig att du sa att den här...
kunde skära genom ett ben på 28 sekunder!
Snacka mindre, såga mer.
Uhh!
Det ser ut som om någon jobbar övertid.
Kom igen, tjejen. Tiden är ute.
Whoa!
Okej, Milo, nu gäller det.
Några sista ord?
Ja. Jag önskar verkligen att jag fick en bättre idé än den här!
Vi förlorar höjd.
Lätta på lasten.
Unh!
Just det, om inte någon vill hoppa av.
Damerna först. Uhh!
Du sa att vi gör det här tillsammans!
Uhh!
Du lovade mig en del av vinsten!
Nästa gång, skriv ett kontrakt.
Aah!
Ta det inte personligt.
Unh! Yaah!
Aah!
-Uhh! -Unh!
-Aah! -Uhh!
Jo, jag måste bara säga det.
Du är mer besvärlig...
än jag någonsin trodde var möjligt.
Jag anser att jag själv har ett jämt humör.
Det krävs en del för att irritera mig...
men Grattis-
du har just vunnit en kewpie-docka i rent guld.
Uhh...
Uhh! Uhh!
Inget personligt.
Trött, Mr. Thatch?
Hyah!
Det var väl synd då...
för jag har bara värmt upp ännu.
Aah!
Aah! Aah!
Aah!
Tacka himmelen.
Whoa!
Uhh!
Ahh.
Åh, toppen!
Ahh.
Vulkanen-
hon vaknar!
Det var inte jag som gjorde det.
Det här är ett bra ställe att inte vara på.
Nej, vänta. Vi måste få henne tillbaks...
annars dör hela staden.
Och om vi inte hinner ut härifrån, så dör vi själva.
Det är enda sättet att få det att sluta.
Bara gör det!
Milo, nej!
Kom igen!
Aah!
Whoa!
Sprickan- den är på väg att släppa ut...
sin vulkaniska vrede!
Milo, Mole säger att väggen kommer att explodera!
Unh! Uhh!
Uhh.
Milo?
Atlantis kommer att hedra era namn för evigt.
Jag önskar bara att där fanns mer vi kunde göra för er.
Eh, du vet, tack i alla fall...
men ni har gjort tillräckligt.
De tar er till ytan.
Vi kommer verkligen att sakna dig, Milo.
Du vet, jag tänker öppna blomsteraffären igen...
och jag kommer att tänka på er varje dag-
Måndag till fredag, 9:00 to 17:00...
Lördag till 14:00.
Söndag-Jag kommer förmodligen att ta ledigt på söndagarna, men...
jag kanske går dit ett par timmar, du vet...
men i Augusti- Augusti ska jag vara ledig.
Jag är inte så bra på att säga vad jag...
men jag vill att du ska ha detta.
Det är bacon-flottet från hela resan.
Cookie, jag-
Aw...
Ah-ah. tro inte att du är något.
Vi ses, Milo.
Hej, Milo! Heh heh!
Mole.
Mole. Wow. Hej, tja...
adjö, Mole.
Okej, är du säker på att du vill stanna?
Det blir en hjältes återkomst...
för mannen som upptäckte Atlantis.
Ah, jag tror inte världen behöver en hjälte till.
Förresten, jag hörde att det finns ett ledigt jobb här nere...
för en expert på strunt-text.
Ta hand om dig själv, Milo Thatch.
Ja. Du också, Sweet.
Kom hit.
Unh!
Sweet, eh, innan ni åker, skulle ni...
Inga problem.
Ah. Åh. Tack.
Ha ha ha! Jag skickar en räkning.
Kan vi åka hem nu?
Kom igen, allihop. En sista bild...
framför fisken.
Säg "Gochk."
Gochk.
Okej, låt oss nu gå igenom det igen...
bara så vi inte har missat någonting.
Ni hittade ingenting?
Nej. Bara en massa stenar...
och fisk- småfisk.
Tvättsvamp.
Vad hände med Helga?
Jo, vi förlorade henne när ett luftskepp landade på henne.
Saknas.
Just det. Och Rourke?
Nervöst sammanbrott.
Man skulle kunna säga att han föll i bitar.
Man skulle faktiskt kunna säga att han blev transamorgafierad...
och sedan slagen i zillioner-
Ahem. Han saknas, också.
Och hur är det med Milo? Han försvann med ubåten.
Ah ha ha!
Herre, giv mig styrka.
Åhh.
Jag kommer att sakna den pojken.
Han är åtminståne på ett bättre ställe nu.
Kära Mr. Whitmore...
Jag hoppas att detta är bevis nog för er.
Det övertygade i alla fall mig.
Tack från oss båda Milo Thatch.